BASERT PÅ EN ROMAN AV WILLIAM LANDAY
Til Jacobs forsvar
Ja. Hei, Joanna.
Nei, det går bra.
Hva skjer?
Hva?
Når?
Laurie.
Kjære.
Hva?
Det er over.
- Hva? - Han har tilstått.
Patz.
- Jeg... - Joanna ringte.
Leonard Patz hang seg i går.
Han tilsto på en lapp til Rifkin-familien.
Politiet bekreftet håndskriften.
Er du sikker?
Ja.
Det føles ikke ekte, men det er det.
Joanna skal be om henleggelse i dag.
Herre...
Jeg var så... Jeg trodde...
Ikke.
Det spiller ingen rolle.
Det er over.
Jacob.
Våkne, kompis.
Vi må fortelle deg noe.
Alle reiser seg.
Hør, hør.
Dommer French presiderer.
Retten er åpnet. Alle setter seg.
Damer og herrer, kl. 08.00 i morges
sendte staten in en noelle prosequi med sin avgjørelse
å frafalle siktelsene mot tiltalte, Jacob Barber.
Dette er en reaksjon på utviklinger i saken
som dere får høre om snart.
Den tiltalte reiser seg.
Du gleder deg nok til å dra herfra.
Jeg vil gjerne si deg
ordene du og familien har lengtet etter å høre.
Jacob Barber, du er en fri mann.
Jacob Owen Barber, i tiltale 08-44-07
beordrer retten at tiltalen mot deg frafalles,
og du er fri.
Kausjonen returneres til kausjonisten. Saken er henlagt.
Vi skal utføre en intern gjennomgang
og utstede en detaljert kunngjøring.
Nå vil jeg uttrykke min medfølelse
for det Rifkin- og Barber-familien har måttet gjennomgå,
og jeg håper begge finner trøst i et rettferdig utfall.
Takk. Ingen spørsmål.
Vi er svært fornøyde med utfallet.
Denne familien har vært gjennom mye.
Vi ber om at dere respekterer privatlivet
mens de bearbeider dette. Tusen takk.
Hvordan føles det?
Flott.
Mr. Barber, vil du gå til sivilsak mot avdelingen?
Mrs. Barber, se her!
- Joanna. Jeg har ikke ord. - Kom igjen.
Andy har rett. Vi hadde ikke greid dette uten deg.
Det beste jeg kunne greid er ikke skyldig.
Dette er tusen ganger bedre.
Dette beviser at han er uskyldig.
- Gratulerer, unge mann. - Takk, Joanna.
Jeg vet det har vært vanskelig.
En dag vil du innse
at du har opplevd noe få har opplevd.
Pappa?
- Jeg vet at det var deg. - Hei!
Jeg vet at det var deg!
- Slipp meg! - Går det bra?
Hva skal jeg gjøre? Holde ham til politiet kommer?
Nei!
Nei.
La ham gå.
Vær så snill.
Kom igjen. Stikk.
Det var ikke ham.
Går det bra?
Hvem pokker er du?
Jeg er kompis av faren din. Han ba meg om å passe på.
Gratulerer, forresten.
Det var visst lykkedagen din.
Sett deg i bilen.
Jeg ringer deg senere.
Takk.
Alt for gamle Billy.
Hils faren din fra meg, ok?
Du er en fri mann. Bra jobbet!
Gi oss et smil, Jacob.
Vi ser de første bildene av Barber-familien
når de kommer hjem i Newton, Massachusetts
etter et utrolig vendepunkt i rettssalen.
En rettssak som fenget mange.
Som dere ser, smiler de, og det er vel ikke rart?
Barber-familien kan endelig tilbringe tid sammen
og feire rettens kjennelse.
Jeg husker den dagen godt.
Det føltes så uvirkelig.
Det var virkelig.
Selvfølgelig.
Hva skjedde så?
Ble livet normalt igjen?
Nei.
Det var ikke noe normalt å dra tilbake til.
Det var bare før...
...og etter.
Jeg lager kaffe. Vil du ha?
Hei.
Hva er det?
Den dagen i retten,
da Derek leste opp historien, var jeg sikker.
På en sprø måte var jeg nesten lettet.
Jeg tenkte: "Nå vet jeg det."
Hva slags mor tenker det om barnet sitt?
Du var presset. Det var vi begge.
Historien skremte meg. Mer enn jeg ville innrømme.
Du må bare glemme det.
Jeg prøver.
Vi visste at det ikke var noe her for oss.
Vi måtte starte på nytt, men måtte finne ut hvor.
Laurie fikk et jobbtilbud i Colorado.
Hun var interessert. Hun ville ta det med ro.
Historien ville følge etter oss overalt, så...
hvorfor ikke prøve oss her...
...der vi var minst ønsket.
- Takk. - Kommer straks.
Claudia Hoffman ringte og bekreftet reservasjonen.
For hva da?
Herregud. Det hadde jeg glemt.
- Hva? - Mexico.
Jøss. Det føles som evigheter siden.
Dere skulle hørt hvor nervøs hun var.
Det tror jeg på.
Det er i jula, så vil vi avbestille, må vi gjøre det nå.
Vi bør dra.
Ikke.
Ikke gjør det.
Spis opp middagen din.
Hvordan har du det?
Nysgjerrig.
Du visste at vi måtte ha denne samtalen.
Vi kunne gjort det over telefonen, men...
Nei, det...
Det går fint.
Det er godt å se deg.
Deg også, Andy.
Vi kan ikke ta tilbake det som er gjort.
Jeg håper du forstår situasjonen min.
Du gjorde jobben din.
Jeg vil bare at du skal vite
at jeg setter pris på måten du har håndtert alt dette.
- Jeg gjorde ingenting. - Nettopp.
Du kunne ha gjort livet vanskelig for meg.
Takk for det.
Tingene dine.
Jeg skulle sende dem til deg,
men jeg prøvde å utsette det uunngåelige.
Du kan jo bli her.
Ville du vurdert å komme tilbake?
Nei. Egentlig ikke.
Hva om jeg sa at Neal Logiudice vurderer privat sektor?
Det handler ikke om det.
Jeg kan ikke gjøre det.
Ikke etter å ha vært på den andre siden.
Er du sikker?
Ja. Veldig.
Greit nok.
Jeg måtte spørre.
Jeg synes du skal holde på Neal.
Dyktig advokat.
Han har noen uvaner, men dette kan ha vært en oppvåkning.
Uansett så beholder jeg deg på lønningslisten
til du har bestemt deg,
så bare ta deg god tid.
Det skal jeg.
Ok.
- Kan du hilse Laurie? - Selvfølgelig.
Politiet er forresten ferdig med Patz-etterforskningen.
Jeg trodde de var det.
Det var vel et par ting som ikke hang sammen.
Detaljer. Du vet hvordan det er.
De er ferdige nå, bare så du vet det.
Ok. Takk.
Du vil ikke være tøff i kveld.
- Hei. - Hei.
Hvordan gikk det med Lynn?
Bra. Hun hilser.
Ok.